TÄMÄ ELOKUVA ON OMISTETTU-
-IRVING GRANT THALBERGIN MUISTOLLE
HYVÄ MAA
Suuren kansakunnan sielu näkyy sen nöyrimpien ihmisten elämässä.
Tämä yksinkertainen tarina kiinalaisesta maanviljelijästä-
-kertoo jotain Kiinan sielusta, sen nöyryydestä, sen rohkeudesta-
-sen menneisyyden perinnöstä ja suuresta tulevaisuudesta.
Oli Wang Lungin hääpäivä.
Tänään on se päivä.
Kyllä vain, Lo. Olen ylhäällä.
Hiljaa, hiljaa!
Haluatko herättää isän?
Ole hyvä, ystäväni.
Syö kerrankin kunnolla.
Huomenta, ystäväni Lee.
Huomenta, Wang Lung. Huomenta!
Tänään on se päivä.
Se päivä.
Huomenna joku muu hakee vettä.
Joku muu.
Tiedetään, tiedetään.
Kukapa ei tietäisi?
Huomenta!
No niin!
Missä kuuma veteni viipyy?
Keuhkojani kylmää.
Vesi on valmista, isä.
Olen liian vanha odottamaan ruokaani näin pitkään.
Huomenna nainen tuo meille molemmille ruokaa.
Hänkin tarvitsee ruokaa.
Se on muutenkin vähissä ennen sadonkorjuuta.
Ja jos sadetta ei tule, ei ole satoa, mitä korjata.
Teetä? Oletko järjiltäsi?
Kuin joisimme hopeaa!
Mutta tänään on se päivä, isä.
Jos nainen tuo meille onnea, meidän ei tarvitse nähdä nälkää.
Teetä. Mitä tuhlausta.
Onkohan hän ruma nainen?
Tätä menoa sulhot haluavat nähdä morsionsa ennen naimisiinmenoa.
En halua rokonarpista naista!
Enkä sellaista, jolla on ylähuuli halki!
Oletko sinä maanviljelijän poika vai et?
Sinun naisesi tulee tehdä töitä ja kantaa lapsia kuin äitisikin.
-Kuusi poikaa niin kuin minullakin. -Teesi jäähtyy.
Totta, totta.
Tulva- ja nälkävuodet veivät viisi poikaa.
Mutta äitisi jatkoi työntekoa kuolemaansa saakka.
Tiedän nyt, että hän oli se oikea. Mies ei voisi saada parempaa.
Sen voin sanoa, että naisesi ei ole epämuodostunut.
Kiitos, isä.
Tuolla vesimäärällä peltokin kantaisi hedelmää!
Pitääkö sitä tuhlata noin?
En ole peseytynyt kunnolla uudenvuoden jälkeen.
Siitä ei hyvä seuraa, jos nainen tottuu tällaiseen.
Teetä aamuvedessä ja pesuvedellä lotraamista.
-Isä. -Mitä nyt? Mitä nyt?
Olisin sinulle kiitollinen, jos pyytäisit ystäviä juhla-aterialle.
Pienelle juhla-aterialle. Vain tämän kerran.
Ei, ei, ei!
Se, joka tänään juhlii, saa huomenna nähdä nälkää.
Huomenta, Vanha Herra Wang. Taitaa tulla sadetta.
Tuo huonoa onnea puhua siitä. En sanonut, että tulee sadetta.
Tässä on hieman huonoa viiniä sulhaselle.
Tämä on aivan liian hyvä lahja pojalleni.
Se on vain kurjaa viiniä.
Missä sulhanen on?
Hän pesee itseään kauttaaltaan.
-Onko se ystäväni Wang Lung? -Ching!
Tuollainen minun poikani on. Tuhlaa vettä ennen sateita.
Mutta sateet ovat tulossa.
Ja mitä yksi soikollinen vettä merkitsee teille-
-miehelle, joka ehtii vielä nähdä pojanpoikansa?
Nuoretmiehet ja houkkiot eivät opi, ennen kuin jumalat opettavat heitä.
Kutsun muutamia ystäviä juhla-aterialle tänä iltana.
Pienelle juhla-aterialle.
Jos sinäkin tulet, se olisi suuri kunnia pojalleni.
Olittehan yhdessä poikasina.
Ching!
Tänään on se päivä!
Persikoita. Ostakaa. Syökää!
Puhdistakaa verenne ja parantakaa maksanne.
Persikoita, kuusi kahdella kuparirahalla.
Mitä asiaa?
-Olen Wang Lung, talonpoika. -Mitä Wang Lung, talonpoika, haluaa?
Olen tullut... Olen tullut...
Näen sen. Näen, että olet pelkkä houkkio.
Siellä on... Siellä on nainen, josta tulee...
Sinä olet siis se sulhanen!
Luulin sinua kauppiaaksi. Miksi sinulla on kori?
Aiotko kantaa naisen kotiin korissa?
Sulhanen!
Hän on tulossa.
Sulhanen! Hän on tulossa.
Sulhanen!
-O-lan. Sulhanen saapui. -Tule tänne, O-lan.
Hän on saapunut. Sulhanen!
Senkin houkkio.
Nouse ylös!
Talonpoikasi on saapunut. Hän haisee talleilta.
Lopettakaa tuo kikatus!
Onko tämä rotanloukku sinun?
Avaa se. Avaa se! Katsotaan, mitä siellä on.
Varkaita riittää joka keittiöön.
Milloin varastit nämä?
Äitini antoi ne minulle.
Säästä ne omille kakaroillesi!
Nosta rääsysi ylös. Nopeasti nyt!
Vanha Rouva - keittiöorja.
Tämä nainen tuli talooni, kun hän oli vasta lapsi.
Hänen vanhempansa olivat viljelijöitä-
-mutta nälkävuosina he möivät hänet minulle ruoasta.
Hänellä on vahva ruumis-
-ja hän tekee ahkerasti töitä talossasi ja pelloillasi.
Vie hänet ja käytä häntä hyvin.
O-lan!
Tottele miestäsi ja anna hänelle monta poikaa.
Tule näyttämään ensimmäistä poikaa minulle.
No, menkää nyt.
Ota laatikko.
Persikoita, tuoreita persikoita. Kevään ensimmäisiä persikoita.
Puhdistakaa verenne ja parantakaa maksanne.
Tuoreita persikoita. Kiitos. Persikoita...
Ne ovat sinulle. Voit syödä ne itse.
Tästä siemenestä kasvaa puu.
Älkäähän nyt, älkäähän nyt!
Antakaa hänen olla. Sen voin sanoa, että nainen on hyvä ruoanlaittaja.
Loistava ruoanlaittaja.
Olen jo vanha mies, mutten ole maistanut tällaista ennen.
Ei, ei, se on kurjaa ruokaa. Huonosti valmistettua.
Nainen ei osaa laittaa ruokaa.
Ystäväni!
Köyhä tilani tuottaa hädin tuskin tarpeeksi ruokaa perheelleni.
Mutta tänään iloitsen sitä, että veljenpoikani on jumalten suosiossa.
Oi nuoruus, nuoruus! Miten kaunista se onkaan-
-ja miten katoavaista.
Veljenpoika?
Suokaa anteeksi.
Miesrukka on peseytynyt ja kaikki ja toivoo, että lähtisimme kotiin.
Ei sentään! Hän on iloinen siitä, että olette täällä.
Jäämme sitten kukonlauluun asti.
-Toivon sinulle monta pojanpoikaa. -Varaan vuoteeni ensimmäiselle.
-Hän saa lämmittää vanhoja luitani. -Levätkää hyvin, levätkää hyvin.
Veljeni, ilosi lämmittää sydäntäni.
Veljenpoikani!
Kun nainen tekee töitä talossa-
-sinä voisit auttaa vanhaa setääsi pelloilla.
Valitettavasti minä...
-Hyvää yötä. -Hyvää yötä.
-Hyvää yötä, serkku. -Hyvää yötä, serkku.
Hyvää yötä!
-Olkoon yö pitkä. -Hyvää yötä.
Se itää kyllä.
Tämä on hyvää maata.
Ja vanhaa.
Esi-isäni tulivat tänne kauan sitten.
Ja he nukkuvat tässä maassa.
Isäni kynti sitä, ja nyt se on minun.
Se on parasta maata, mitä mies voi saada.
Nyt se kuuluu meille molemmille.
Sadetta!
Miksi nostit kätesi ylös?
Olitko peloissasi?
Pelkäsitkö minua?
Kohdeltiinko sinua julmasti Suuressa talossa?
Kukaan ei kohtele sinua julmasti täällä.
Minä odotan lasta.
Työt riittävät tältä päivältä.
Käymme kertomassa vanhukselle.
Miksi tulit pois pelloilta?
Hän odottaa jo lasta.
Tuleeko minusta isoisä, vai?
Laitan heti ruokaa.
Niin, ruokaa, ruokaa, ruokaa!
En tiedä mitään sellaisesta.
Kun lapsi syntyy, tarvitset naisen apua.
Ehkä Suuressa talossa olisi joku nainen.
-Joku, jonka tunnet keittiöstä. -Ei ketään siitä talosta!
Tässä talossa on vain kaksi miestä. Suuressa talossa täytyy olla joku...
Kun minä palaan siihen taloon-
-kannan poikaani käsivarsillani.
Puen hänet punaiseen takkiin ja punakukkaisiin housuihin-
-ja lakkiin, jossa on Buddhan kuva, ja tiikerein koristeltuihin kenkiin.
Menen keittiöön, missä vietin päiväni orjana-
-ja suureen saliin, missä Vanha Rouva istuu piippuineen.
Ja näytän itseni ja poikani heille kaikille.
Johan!
Johan nyt...
En ole kuullut sinun virkkovan noin monta sanaa...
...sen jälkeen, kun tulit tähän taloon.
Miksi et ole pelloilla tänään?
Vehnä täytyy niittää.
En mene pelloille tänään.
Katsokaa, myrskypilviä!
Sadettako?
Menetämme sadon.
Näännymme nälkään talvella.
Tuokaa härkä.
Nostakaa vehnä kärryihin!
Taivaalta sataa rakeita! Nopeammin, nopeammin!
Auta isää lastaamaan kärry!
Mitä nyt? Syntyykö lapsi?
Minä haen tänne naisen.
Älä.
Mene takaisin vehnäpellolle.
Mutta minä pelasin oikein.
Niin pelasit. Hävisit jokaisen pelin oikein.
Tietysti. Mistä minä olisin tiennyt, mitä hänellä oli?
-Olisit katsonut hänen olkansa yli. -Minähän katsoin.
Annoit minulle väärän merkin.
No niin. Mitä minä sanoin sinulle?
Annoit minun jatkaa pelaamista, kun täällä tapahtui tällaista!
-Onko se poika? Onko se poika? -Poika!
Poikalapsi on syntynyt.
Me olemme saaneet pojan.
Poikalapsi!
Poikalapsi! Minä olen isä!
Ja... sinä olet isoisä!
Aivan, aivan!
Oma vaimoni ei suostuisi tekemään töitä niin kuin sinun vaimosi-
-kun lapsi on syntymässä.
Voisin melkein sanoa, että hän on hyvä vaimo.
Veljenpoikani, minä iloitsen kanssasi.
Ei se mitään, että menetin viljani, kun autoin lapsen kanssa.
Ei se mitään.
Kuulkaa!
Minä hankin munia ja värjään ne punaisiksi kyläläisille.
Kaikkien täytyy tietää, että sain pojan.
Poikani on mielissään.
Se oli kamalaa metakkaa.
Eikä, se oli hyvää musiikkia.
Hetkinen!
Noita kakkuja ei ole tarkoitettu syötäviksi.
Vai niin.
Minä olen köyhä, mutta voin sentään olla rehellinen.
Rakas veljenpoikani-
-laita tämä kanalintu noiden pienten kakkujen joukkoon-
-joita et ole tarjonnut minulle.
Ne ovat lahja Suureen taloon.
Ne ovat huonoja vatsalle.
Ne sopivat vain rikkaille ihmisille, jos he vain ottavat ne vastaan.
He eivät ole niin rikkaita kuin luulet.
He joutuvat koville tänä vuonna.
He kuulemma myyvät maata.
Myyvät maata?
Kuulin sen eilen asioitsijalta pelihuonee... teehuoneessa.
Saanko minä täyttää kuppini tässä yltäkylläisyyden talossa?
Ole hyvä, ole hyvä.
Mitä en tullut ajatelleeksikaan!
Hyvää Uutta Vuotta, vauras veljenpoikani.
-Onnea tulevalle vuodelle. Näkemiin. -Näkemiin.
Me voisimme ostaa maata-
-Suuresta talosta.
Riisimaata.
Jos menettäisimme vehnäsadon, meille ei jäisi rahaa.
Eihän meillä olekaan.
Oli lähellä, ettemme saaneet rahaa tai muutakaan, emme edes ruokaa.
Mutta jos miehellä on kaksi peltoa tai kolmekin peltoa-
-hän voi menettää vehnäsatonsa mutta saada silti ruokaa pöytään.
Riisipellot antavat varman sadon.
Varmistaakseni ensi vuoden sadon voisin ostaa maata Suuresta talosta.
Luuletko, että he tappaisivat minut?
No, no, minä en pelkää.
Menen Suureen taloon ja sanon:
"Minulla on tärkeää asiaa. Kyse on rahoista. "
"Mikä on käypä hinta? Minulla on se kädessäni."
No, se oli ainakin kelpo ajatus.
Mutta mitä hyötyä siitä on, jos kukaan ei ole samaa mieltä?
Ja lapsi, kaunis lapsi. Kaunis poikalapsi.
Tässä on Wang Lungin poika!
Tässä on Wang Lungin, talonpojan, poika.
Se on poikalapsi.
Tässä on O-lan, Wangin vaimo, ja hänen poikansa.
Sinä ilmoitat heidät vanhukselle.
Ja sinä sanoit, että O-lan saisi tyttölapsen.
-Tyttölapsen. -Hiljaa!
Käy kiekumassa omille kanoillesi.
Poika näyttää sairaalloiselta, kovin kalpealta ja vihreältä.
Toivotaan, ettei hän kuole ennen kevättä.
Lopettakaa tuo kikatus!
Pidä kiirettä, nainen! Pitääkö minun odottaa koko päivä?
Hän on kaunis lapsi.
Vanha Rouva nauroi ja sanoi: "Hän on kaunis lapsi."
Hän käytti juuri niitä sanoja: "Kaunis lapsi."
No, hän puhui vain totuuden sanoja.
Eikä yhdelläkään orjalla ollut uutta takkia niin kuin minulla.
Miksi sinun pitäisi pukeutua kuin tavallisen miehen vaimo?
Minulla pitäisi olla varaa vaatteisiin.
Nyt minulla on kaksi peltoa.
Ostin tämän tänään Suuresta talosta.
Tämän maanko?
He sanoivat, että maa oli mitättömän pieni-
-ja ottivat hopeani kuin tyhjää vain.
Ja typerät kirjurit, joilla ei ole metriäkään maata-
-nauroivat kuin kanat, koska en osannut kirjoittaa nimeäni.
Minä ostan lisää ja lisää maata, kunnes sitä on niin paljon-
-että prinssin talossakin hämmästellään.
Katso, nuori talonpoika, jonain päivänä tämä kaikki on sinun.
Ja sinäkin olet prinssi.
Ja minä ostan lisää ja lisää maata...
Mikä sääli. Me olemme rutiköyhiä. Meillä ei ole mitään.
Ja lapsi on kovin kurja.
Aivan, se on kurjaakin kurjempi. Ja se on vain tyttölapsi-
-ja rokon runtelemakin.
Aivan, pelkkä tyttölapsi. Ja rokon runtelemakin.
Te olette mahtavia jumalia. Te olette viisaita jumalia.
Te olette olleet suopeita minulle.
Jo vuosien ajan olette olleet suopeita tälle nöyrälle ihmiselle.
Minulla oli vain yksi pelto, nyt minulla on viisi.
Minulla oli vain yksi lapsi, nyt minulla on kolme.
Vanhin poikani istutti ensimmäisen riisinjyvänsä tänään.
Nuorin poikani jaksaa jo ohjata härkää.
Kolmas lapseni on vain tyttölapsi-
-mutta en soimaa teitä siitä.
Suokaa anteeksi.
Emme ole unohtaneet teitä.
Ostimme teille uudet punaiset paperikaavut-
-jotta ette unohtaisi minua.
Suokaa minulle runsas sato tänäkin vuonna.
Ja rohkaiskaa setääni tekemään töitä silloin tällöin-
-jotta hän ei pyytäisi aina rahaa.
Ja jos hän pyytää, antakaa mieheni kieltäytyä.
Minä kieltäydyn joka tapauksessa.
Hyvin tahdikkaasti.
-Wang Lung! Wang Lung! -Tule tänne ylös!
Wang Lung tietää, mikä se on.
Mistä Wang Lung tietäisi?
Hän on yhtä hidasjärkinen kuin vanha naiseni.
-Sieltä hän tulee. -Mitä nyt, naapurit?
Katso, katso!
Sotajoukko.
-Ei. -Ovatko he kauppiaita?
-Noin paljon? -He tulevat pohjoisesta.
-Miksi? -Pohjoisessa nähdään kai nälkää.
He menevät etelään, missä on ruokaa.
Kaikkea sinä keksitkin!
Nainen on oikeassa. Olen nähnyt saman ennenkin.
Niin siinä käy, kun miehellä on vain yksi pelto.
Minulla on viisi. Jumalille kiitos, että soivat minulle viisautta.
Mitä sinä höpäjät?
Antakaa anteeksi pojalleni. Hän on nuori, typerä ja suulas!
Nälänhätä teki minusta orjan.
Se kuivuu jo kannettaessa.
Jos köynnökset nääntyvät, me kaikki näännymme.
Vehnä on mennyttä, samoin riisi.
Sain kaikista pelloistani vain kourallisen papuja.
Isä! Isä!
Isä, isä!
Tiedät, ettemme ole varkaita.
-Mutta härkä on minun. -Olemme nälkäisiä.
Lapsemme ovat nälkäisiä. Sinun pitäisi auttaa.
Auttaisin, jos minulla olisi rahaa.
Veljenpoikani.
Voit myydä maasi.
-Myydä maani? -Niin.
Mutta kun rahat loppuvat eikä meillä ole maata...
Selviäisimme ainakin nälänhädän yli.
Mitä hyötyä tästä maasta on nyt?
Sinä olet nuori, etkä tiedä, millaista nälänhätä on.
Isäni näki monta nälkävuotta, mutta ei luopunut maastaan.
Minun pitää säilyttää maani pojilleni.
Maa on hyvää. Jos ahkeroimme, se kantaa hedelmää.
Mutta miten minä elän? Miten minä elän?
Tee töitä niin kuin minäkin!
En varasta pojiltani ruokkiakseni joutilaita.
Senkin, senkin... !
Pitääkö meidän nähdä nälkää, jotta voisit pitää maasi?
-Maasi, jota et suostu myymään! -Minä en myy maatani.
Se on minun elämäni. Se on minun. En myy sitä koskaan.
Kaivan ensin peltoni ja syötän maan lapsilleni.
Ja sinä hautaat heidät siihen!
Hän on ystäväni.
Ystäväni.
Emme me ole nälkäisiä.
Olkaa armollisia, mahtavat jumalat.
Minä näen nälkää, ja naiseni näkevät nälkää-
-eikä kukaan anna minulle edes kourallista riisiä.
Eräällä on sitä yllin kyllin-
-mutta hän on rikas mies, ja rikkaudet kovettavat sydämen.
Pehmittäkää hänen sydäntään, mahtavat jumalat-
-jotta hän voisi antaa minulle pienen osan vauraudestaan.
Eikö mies möisi maansa, ellei hänellä olisi ruokaa lapsilleen?
Hänellä on ruokaa, ja minä näen nälkää!
Hänellä on ruokaa, ja nämä hyvät miehet näkevät nälkää!
Niin?
Mitä?
-Sinulla on ruokaa. -Me näännymme nälkään.
Sinulla on ruokaa. Ruokaa...
Minulla ei ole mitään.
Kaivan maasta juuria lapsilleni.
Sinulla on ruokaa piilossa. Ruokaa ja hopeaa.
Ruokaako?
Etsi se.
Nainen laittaa ruokaa! Wang Lungilla on ruokaa!
Minähän sanoin! Hänellä on ruokaa!
Mutta... sehän on maata.
Se sammuttaa nälän... ja se on lämmintä.
Ching.
Nälkä saa miehen sekaisin.
Älkäähän nyt.
Te olette jo pieniä miehiä.
Ettehän te itke.
Katsokaa.
Sisarennekaan ei itke.
Pikkuinen...
Tyttö ei itke enää lainkaan.
Mikä sillä on?
Miksei?
Jos saisit hieman ruokaa, jaksaisit synnyttää lapsen.
Minä etsin ruokaa.
-Huomenna... -Milloin sinä olet saanut syödä?
Jokin kalvaa minua sisältä.
Eikä se ole nälkä.
Mutta en löydä oikeita sanoja.
Ei sanoja...
...mutta minä tiedän.
O-lan...
...maa on hyljännyt meidät.
Maa.
Minä vihaan sitä.
Minä vihaan sitä! Minä myyn sen!
-Ei! -Kirottu maa!
Ei! Ei maata.
Ei maata.
Olemme valmiita, veljenpoika.
Onko kaikki hyvin?
On.
Kaikki hyvin.
Yksi suu lisää ruokittavaksi.
Miesraukka, sinun lastesi tähden-
-annamme sinulle maastasi paremman hinnan-
-kuin minkä saisit mistään muualta näinä aikoina.
-Annamme sinulle... -...kaksitoista hopearahaa.
Mitä? Kaksitoista hopearahaa?
Kaikista maistaniko?
Maksoin itse sata kertaa enemmän.
Mutta kuka näki nälkää silloin?
Varkaat!
Tiedätte, etten voi muutakaan kuin myydä.
Ei.
Ei maata.
Emme myy maata.
Me pidämme sen.
Me menemme etelään.
Ja kun me palaamme, meillä on yhä maamme.
Minä olen järjestänyt kaiken. Toin nämä herrat tänne.
-Teidän täytyy myydä! -Onko se sinun maatasi?
Ostitko sinä sen pala palalta?
Maa on meidän elämämme.
On parempi lähteä etelään...
...tai kuolla kulkiessaan...
...kuin antaa se teille ilmaiseksi.
Mikä sääli. Mikä sääli.
Miten pystyt lähtemään minnekään...
...lapsen kanssa?
Lapsi on kuollut.
Kuollut?
Mutta minä kuulin sen itkevän.
Lapsi on kuollut.
Mitä sanot, isä? Nousemmeko tulivaunuihin?
Tuntisin oloni turvallisemmaksi selässäsi.
Se kuulemma ryömii näitä rautatankoja pitkin.
Isoisä sanoo, että se on tulen jumala.
Siinä on yhteen kytkettyjä vaunuja.
Pääsemmekö sen sisään?
Me istumme kyydissä, kun se kulkee etelään.
-Näillä matoilla rakennamme kodin. -Töihin siitä sitten, kaikki!
Ei, katsokaa minua ja kuunnelkaa.
Ottakaa kuppi oikeaan käteenne ja ojentakaa se eteenne-
-kaikille ohikulkijoille. Ja parkaiskaa heille:
Olkaa armelias, hyvä herra! Olkaa armelias, hyvä rouva!
Hyvä teko tuo teille vaurautta.
Pikkuraha, lantti, jonka heitätte menemään-
-ruokkii nälkäisen lapsen.
Olkaa armelias. Hyvä teko tuo teille onnea.
Pikkuraha, lantti, jonka heitätte menemään.
Antakaa, tai lapsi kuolee.
Olkaa armelias. Hyvä teko tuo teille onnea.
Pikkuraha ruokkii nälkäisen lapsen.
Antaa onnea. Pikkuraha näkee nälkää. Laittakaa pieni lapsi kuppiini.
Antaa onnea. Pikkuraha näkee nälkää...
Olkaa armelias, hyvä herra. Hyvä...
Vai niin.
Miten tänään meni?
Ei mitään. Ei minkäänlaista työtä.
Sadat miehet riitelivät töistä, jotka kuuluisivat eläimille.
Olisi ollut parempi nähdä nälkää omilla maillamme-
-kuin tulla suureen kaupunkiin, missä ei voi tehdä työtä käsillään.
-Töitä tulee vielä. -Pitääkö minun vielä odottaa lihaani?
Lihaa?
Emme ole syöneet lihaa sen jälkeen, kun tapoimme härän.
Kerjäsit varmaan prinssiltä tänään.
Se on minun.
-Mistä sait lihaa? -Otin sen vanhalta naiselta.
Varastitko sinä sen?
Senkin varas!
Varas!
Liha on lihaa.
Täytyykö meidän varastaa tai kerjätä elääksemme?
Mies ei voi elää täällä...
...kun hänellä on omaa maata pohjoisessa.
Tällaisina aikoina...
...vanhempani keksivät, miten he pääsisivät takaisin.
He möivät minut Vanhalle Rouvalle Suureen taloon.
Voisitko myydä pikkuisen?
Minä möisin hänet.
Jotta pääsisit takaisin maasi luokse.
Ilman minua sinä kuolisit ennen kuin möisit hänet.
Me emme myy häntä.
Vaikka joutuisin elämään koko elämäni tässä onnettomassa paikassa.
Mitä nyt? Mitä on tapahtunut?
Mitä on tapahtunut?
Hän raahasi puita.
Hän kaatui ja kuoli valjaisiin.
Missä hän oli töissä?
Suurella torilla.
Vauhtia!
Minne nämä sotilaat ovat menossa?
He puhuvat vallankumouksesta.
Vallankumouksesta?
Mikä se on?
En tiedä, mutta se liittyy ruokaan.
Maa kantaa taas hedelmää.
Olitko sinä maanviljelijä?
Omistan maata pohjoisessa.
Niin minäkin omistin - kymmenen vuotta sitten.
Miksi et palannut takaisin?
Olisin tarvinnut härän. Olisin tarvinnut siemeniä.
Olisin tarvinnut ruokaa ennen sadonkorjuuta.
Yritin säästää kymmeneksi vuodeksi. En palaa koskaan takaisin.
-Etkä sinäkään. -Minä palaan!
Jos voin vetää tuota, voin vetää auraakin.
Härän kanssa tai ilman.
Kuunnelkaa, veljeni, ennen kuin tyrannit sulkevat suuni.
Muutaman päivän päästä Kiina on vapaa maa.
Manchun hirmuvalta on päättynyt.
Vallankumousarmeija on tulossa.
He marssivat 50 kilometriä päivässä pohjoisen sateista huolimatta.
Kuulitko tuon?
Kuulin, mutta mitä se tarkoittaa?
Pohjoisessa sataa.
Jokainen kaupunki etelässä on liittynyt vallankumoukseen.
Koko Kiina on pian vapaa!
Älkää antako heidän raahata teitä kodeistanne-
-taistelemaan itseänne vastaan.
Sotilaita! Sotilaita!
Juoskaa! Sotilaita!
Keitä te luulette olevanne?
Mitä nyt? Mitä sinä huudat?
Kiina on vapaa!
Vallankumoukselliset ovat täällä! Kiina on tasavalta!
Mikä on tasavalta?
-Minne he oikein menevät? -Ryöstämään Suuren talon.
Joka puolella mellakoidaan. Voimme ottaa, mitä haluamme.
Tähdätkää!
Tulta!
Ei, ei! Minä olin nälkäinen!
Armoa! Ei!
Minä olin nälkäinen! Nälkäinen!
Tähdätkää!
Tulta!
Kapteeni! Valmistautukaa marssiin.
Riviin järjesty!
Olkoon tämä varoitus teille. Olemme tasavaltalaisia, emme rosvoja.
Kaupunkiin on saatava järjestys.
Voitte mennä. Mutta muistakaa, että rosvoajat ammutaan.
Mitä minä näinkään.
Mitä minä näinkään!
Kuinka voisin kertoa sinulle?
Hurjia asioita. Väkijoukkoja. Miten minä pääsinkään läpi?
Kaupunki on mennyt sekaisin.
Ihmiset ryöstävät rikkailta, tappavat, polttavat.
Pohjoisesta on tullut sotilaita.
Onneksi sinä olit täällä.
Katso.
Voimme palata takaisin.
Voimme palata takaisin maillemme.
Koti!
Me olemme kotona!
-Kotona. -Kotona.
Tulkaa.
Alas sieltä!
Juoskaa sedän luokse. Kertokaa, että Wang on tullut kotiin.
Kertokaa ystävillemme. Kertokaa, että minulla on siemeniä.
Juoskaa. Mars matkaan!
-Me olemme kotona! -Me olemme kotona!
-Tämä on sinulle. -Kiitos.
Ottakaa, mitä tarvitsette. Ottakaa kaikki!
Ottakaa koko säkki!
Ruokaa riittää kaikille sadonkorjuuseen asti.
-Toivon teille hyvää satoa. -Kiitoksia, Wang.
-Näkemiin. -Kiitoksia.
-Hakekaa lisää, jos tarvitsette. -Hyviä siemeniä.
-Ching! -Wang Lung.
En nähnyt kaupungissa kaltaisiasi kasvoja, ystäväni.
Nämä kuuluvat sinulle. Säilytin niitä talossani.
Säilytitkö ne, vaikka näit nälkää?
Miksi et myynyt niitä?
Minulla on kyntöaurasikin.
Pidä se.
Tuon huomenna härkäni ja autan sinua kyntämään peltosi.
Minulla ei ole peltoa. Jouduin myymään sen.
Myymään...?
Sinä voit tehdä töitä minun maallani.
Minua onnisti etelässä.
Ajattelin ostaa lisää maata.
Tulethan sinä?
Minä tulen, ilomielin.
Veljenpoika! Veli!
Rakkaani! Minä ennustin tämän. Minä ennustin tämän.
Sanoin aina, että jos etelässä olisi jotain-
-veljenpoikani toisi sen mukanaan kotiin.
Mutta apu tulee liian myöhään minulle.
Minun oli pakko myydä tyttäreni.
Setä, jos haluat jotain, ja minulla on...
Ei mitään, ei mitään.
Mutta jos sinulta liikenisi muutama hopearaha...
...kaksi tai kolme? Ehkä neljäkin?
Neljä? Tästä saat kymmenen, viisitoista, kaksikymmentä!
Kaksikymmentäkö?
Miksi ei? Minulla on enemmänkin. Minulla on jalokiviä.
-Jalokiviä! -Kourallinen kaikenvärisiä.
Punaisia, valkoisia...
Tule. Haluan tuntea maani varpaitteni alla.
-Minä haluan kysyä jotain. -Mitä?
Aiotko myydä jalokivet, jotta voisit ostaa maata?
Myydäkö? llman muuta.
Mitä muuta minä tekisin niillä?
Jos minä voisin pitää kaksi-
-vain kaksi pientä kiveä, kaksi valkoista.
Helmetkö? Sinäkö?
En pitäisi niitä ylläni. Olen liian tavallisennäköinen.
Minä en ole huomannut.
Voisin pidellä niitä käsissäni.
Silloin tällöin.
Kiitos.
Ei tämä mitään. Sinähän autoit löytämään ne.
Sinun täytyy pitää niitä ylläsi ja pukeutua yhtä hienosti.
-Eikä kuin köyhän talonpojan vaimo. -Me pidämme huolen siitä.
Me muutamme asumaan kanssasi. Rakennamme talon uudelleen.
-Ei, tämä talo kelpaa meille. -Me teemme siitä isomman.
-Tarvitsemme tilaa talonväelle. -Me olimme onnellisia näinkin.
Olemme onnellisempia.
-Pelloilla on miehiä ja talossa orjia. -Ei orjia. Ei mitään.
Tarvitset orjan, kunnes tervehdyt.
Minä olen jo terve.
Näetkö? Kotiintulo paransi minut.
Sinä voisit levätä ja nauttia kaikesta.
Eläisimme vauraasti ja mukavasti. Olisimme loppuikämme turvassa nälältä.
Kauemminkin, kauemminkin. Veljenpoikani, sinä olet rikas.
Voisit elää kuin suuri herra.
Voisit ottaa toisenkin vaimon itsellesi.
Kuuntele nyt häntä!
Mikset ottaisi? Onhan sinulla kaksi härkääkin.
Ei, ei!
Mennään nyt.
Toinen vaimo... !
Ja Wang Lung rakensi talonsa uudelleen ja paranteli peltojaan-
-ja vuodet kohtelivat häntä hyvin.
Täten sovitaan, että yllä mainittu myyjä, Wang Lung-
-toimittaa kunnioitetulle kauppiaalle, Liu Fung Keelle-
-edellä mainitun vehnän, kun se on korjattu pelloilta.
Kuljetuskuluista vastaa myyjä.
Yllä mainittu asianomaiset ovat sopineet-
-että vehnä hinnoitellaan seuraavasti:
Jokaisesta vehnävakasta maksetaan neljä hopearahaa.
Jos sato tuhoutuu myrskyn, tuholaisten tai muiden seurauksena-
-kunnianarvoisa ostaja, Liu Fung Kee-
-ei ole velvollinen ottamaan vehnää vastaan.
Lue se viimeinen kappale.
Mr Wang, maksan mielelläni korkean hinnan vehnästäsi-
-vaikka minun voittoni jäisi vähäiseksi.
On kovin ystävällistä, että haluatte ostaa kurjaa vehnääni.
Sopimus on valmis, isä.
Aika on koittanut.
Sopimus on virheellinen. Tämä on puun kirjainmerkki.
-Sen pitäisi olla veden merkki. -Muuta se.
Emme allekirjoita väärin laadittua sopimusta.
Mr Wang, näin etevät pojat ovat suuri rikkaus teille.
He ovat hyödyttömiä houkkioita.
Heidän paksuihin kalloihinsa on uponnut tietoa vain lyömällä.
Käskin opettajaa lyömään heitä.
Hän löi heitä niin hyvin, että tämä poika lähtee yliopistoon.
Mikäli kykyni vain riittävät, haluaisin tutkinnon maanviljelyssä.
Tutkinnon? Maanviljelyssä?
Se on jokin paperi, joka tuo sadetta juuri riittävästi-
-mutta ei liikaa.
Entä sinä, lähdetkö sinäkin yliopistoon?
En, minä jään isäni pelloille.
Veljeni näyttää palattuaan, mitä muuta voimme tehdä maalle.
Jo riittää puheet. Viekää rahat kotiin.
Oppimaton tyttäreni.
Kaunis tyttö.
Hän on todella kurjannäköinen.
Tehän voisitte sekoittaa verenne yhteen kulhoon.
Mutta teidän tyttärenne on liian hyvä pojalleni.
Ei toki, mutta te ette voisi alentua hyväksymään sellaista liittoa.
Päinvastoin, en voisi odottaa niin suurta onnea.
Sehän on tyystin mahdoton ajatus. Mutta voisimmehan me tehdä niin.
Aivan, jos olisitte niin ystävällinen, että voisitte joskus harkita sitä.
Ajattelen sitä päivin ja öin.
-Näkemiin. -Olisi vaatimatonta, jos sanoisin...
...että ajatus oli minun. Näkemiin.
Miten kaunis päivä!
Tuo musiikki vetää minua puoleensa, vaikka kuinka yrittäisin vastustaa.
En ole tottunut tällaisiin paikkoihin.
Minulla ei ole oikeita vaatteita.
Olen pelkkä talonpoika. Minulla on töitä.
Töitä? Töitä...
Sinun täytyy oppia nauttimaan elämästä.
Maailmassa on muutakin kuin maa ja sato.
On laulua ja tanssimista-
-ja tyttöjä, jotka taitavat ne soreasti.
Katso.
-Portaikko on tuolla. -Niin.
-Otetaanko selvää, millaista se on? -Ei, ei.
En ole koskaan ollut maanpinnan yläpuolella.
Hän on kuin suoraan unesta.
Lakkaa soimasta!
Hiljaa!
Kielsin sitä herättämästä minua ennen juhlaa.
-Taasko juhlitaan? -Lohikäärmejuhla, nainen.
Minun velvollisuuteni on vaalia perinteitä.
Se on veljenpoikani vaatimus.
Perinteitäpä hyvinkin. Kyse on muustakin.
Kun talonpoika ostaa silkkikaapuja ja kylpee päivittäin...
-...talossa on nainenkin. -Rikkaalla voi olla kaksi vaimoa.
Mutta vaimon täytyy pysyä miehensä rinnalla.
Niin sen pitääkin olla.
Aivan niin. Nainen saa erehtyä vain kerran.
Totta kai. Teekannun ympärillä voi hyvinkin olla neljä teekuppia-
-mutta oletko nähnyt teekuppia ja neljää teekannua?
Oletko nähnyt samassa kulhossa kahta lusikkaa-
-jotka eivät törmäisi toisiinsa?
Mitä nyt, mitä nyt?
Anteeksi, isä, mutta näytät suuren talon herralta.
Vai niin.
Se ei ole niin outoa kuin luulette.
Olen juuri...
-Kerro äidillesi, että olen täällä. -Kerron, isä.
Onko sinulla hetki aikaa?
Mitä siemeniä tarvitsen kesäkylvön aikaan?
Miksi vaivata minua sillä? Saat siemenet pojaltani.
Kukat ovat kuolleita, pikkuinen.
Sisaresi on nähnyt vain onnea.
Äiti.
-Oletko saanut kirjeen veljeltäsi? -En, äiti.
Isä haluaa nähdä sinut.
Hän haluaa parranajovetensä.
Oletko kunnossa? Vaivaako vanha kipu pahoin?
Ei, ei tämä mitään.
Halusitko nähdä minut?
Minä olen tehnyt jotain.
Minä ostin Suuren talon. Loon talon.
Pihat ja maat.
Olen paikan uusi herra.
No?
Etkö ole kiitollinen?
Saisit olla Vanha Rouva talossa, jossa asuit orjana.
Poikamme syntyivät täällä.
He tarvitsevat vaimon. Saisimme lastenlapsia.
Siinä talossa on tilaa kaikille.
Voisit olla Vanha Rouva ja jaella rahaa orjille.
Sinun tulee näyttää sen mukaiselta. Katso nyt hiuksiasi ja vaatteitasi.
Sinä halvennat minua.
Voisi yhä luulla, että olet köyhän talonpojan vaimo.
Missä ne helmesi ovat?
Helmetkö?
Ne ovat minulla.
Et koskaan käytä niitä.
Minä katselen niitä joskus.
Minä tarvitsen ne.
Anna ne minulle.
Tiedän, että olen ruma...
...ja etten ansaitse rakkautta.
Kaikki, mitä meillä on, on sinun ansiotasi.
Se on totuus, ja minä sanon sen.
-Mutta nyt... -Mutta nyt?
On eräs nainen.
Ei sellainen kuin sinä.
Ei yhtä hyvä.
Se on kuin jokin sairaus.
Kun olen hänen kanssaan-
-jään kaipaamaan jotain.
Kun en ole hänen kanssaan, minulla ei ole mitään.
Maakin tuntuu turhalta.
Kaikki on paremmin, kun hän on sinun talossasi.
Oletko sitä mieltä?
Onko se sinun toiveesi?
Olkoon sitten niin.
O-lan...
Mitä voisin enää sanoa?
Et mitään.
Kuka se oli?
Kuka oli tuo mies, joka meni portista?
Hän muistutti poikaani Lungia.
Mitä asiaa?
Olen Ching, talonpoika.
Mitä asiaa, Ching, talonpoika?
Minulla on asiaa Wangille, talonpojalle.
Wangille, talonpojalle? Tämä on Wangin Suuri talo!
Hän on herra täällä.
Talossa on huono nainen!
Talossa on huono nainen.
Huono nainen!
Älä huuda, isä.
Hän on toinen vaimo.
Minä sanon, että se on huono nainen.
Minulla oli vain yksi nainen ja isälläni oli yksi nainen.
-Me viljelimme maata yhdessä. -Älä nyt, isä.
Hän on vain toinen vaimo.
Olen väsynyt.
Haluan teeni.
Vanhus on lapsellinen. Kukaan ei kuuntele häntä.
Hän pysyy poissa tieltä.
Minua vihataan tässä talossa. Miten voin olla onnellinen täällä?
Mitä minä voisin tehdä?
Minun täytyy istua tässä koko päivän.
Muuten toiset kuiskivat ja katsovat minua viha silmissään.
Missä voin käydä kävelemässä iltaisin?
Jos minulla olisi puutarha...
Jos minulla olisi puutarha-
-laulavine lintuineen ja paviljonkeineen-
-ja suihkulähde, jossa olisi kaloja.
Mutta raha...
-Rakastat siis vain rahaa. -En toki, kukkaseni.
Mutta se ei ole niin helppoa ennen sadonkorjuuta.
Minun täytyy tarkistaa. Minun täytyy tarkistaa.
Nuorin poikani pitää huolta raha-asioista.
Mutta minä pyydän vain muutamaa pientä asiaa...
Jos sinä rakastat minua-
-jos minä miellytän sinua...
Minä teen sen.
Mitä tahansa.
-Mitä tahansa. -Varovasti!
Helmeni.
Saanko tulla sisään?
Häiritseekö musiikkini sinua?
Ei, ei, minä pidän siitä. Kuuntelen sitä toisinaan.
Soitan, koska olen yksinäinen. Haluaisin puhua ja nauraa.
Mutta minulla ei ole ketään.
Olen todella pahoillani. Minun on mentävä.
Minun täytyy käydä viljakauppiaan luona.
Jos sallit, minun on mentävä.
-Menetkö suutarin liikkeen ohi? -Kyllä.
Pyytäisitkö häntä hopeoimaan tämän soljen uudelleen?
Minä... Kyllä, teen sen.
-Ethän ymmärrä väärin? -Kuinka niin?
Kun nainen antaa tohvelinsa miehelle...
Minun ei pitäisi kertoa.
Kerro toki.
Hyvä on...
Se tarkoittaa, että hän on mieltynyt mieheen.
Mutta sinähän pyysit, että hopeoisin soljen.
Solki ei kaipaa hopeointia.
Se on täyttä hopeaa.
Tässä on kirje veljeltäsi. Luetko sen minulle?
Totta kai, äiti.
Kuunnellaan, mitä oppineella on sanottavaa.
"Häpeän tietämättömyyttäni."
"Mutta en häpeä kysyä opettajiltani."
"Joka päivä opin uusia keinoja, miten luontoa voi muokata"-
-"mikäli luonto ei toimi haluamallamme tavalla."
Mitä muuta hän kertoo?
Hän kertoo oppivansa monia asioita, joista on meille apua.
Onko hän onnellinen siellä? Sanooko hän tarvitsevansa mitään?
Ei sano, äiti.
"Kaipaan syvästi rakasta isääni ja äitiäni. "
"Odotan innolla, että saan jakaa uuden kotimme onnen."
Äiti, minäkin haluan lähteä.
-Lähteä? -Sotaan. Minusta tulee sotilas.
Mitä hulluutta tämä on?
Olen kuullut tarinoita sodasta, voitoista ja taisteluista.
Ja minä vihaan tätä taloa. Minä lähden!
Kunpa hän ei soittaisi tuota musiikkia!
Onpa tästä talosta tullut hiljainen.
Luin äidilleni vanhemman veljeni kirjettä.
-Haluaisitko kuulla sen? -Jos hän voi hyvin, se voi odottaa.
Mutta näen kasvoiltasi muutakin kuin kirjeen.
Poika haluaa sotilaaksi.
Sotilaaksiko?
Kuulehan...
Ei hyvästä raudasta tehdä naulaa-
-eikä hyvästä miehestä sotilasta.
Olisi häpeä minulle, miehelle, jolla on hopeaa ja maata-
-jos poikani olisi sotilas.
Mutta en ole mitään tässä talossa.
Jos olet hukassa tässä talossa, mene pelloille.
Auta Chingiä sadonkorjuuseen asti.
Hiero hieman maata itseesi. Se tekee hyvää joka miehelle.
Jos maa ei enää kelpaa sinulle, se ei kelpaa minullekaan.
Mitä tämä oikein on, sitä minä en tiedä.
Hän on nyt siinä iässä, kun sielu palaa ja itkee.
Kun minä olin nuorimies, en tuohtunut noin.
Sinä teit töitä maalla.
Mutta hän on kuin nuori herra. Hän on yksinäinen täällä.
Sinulla oli morsian hänen iässään.
Mutta minulle annettiin orja...
Liittoni ei maksanut isälleni mitään.
Hän on meidän poikamme.
Hän olisi onnellisempi kuolleena kuin täällä tuon naisen kanssa!
Mitä?
Sinä näet unta!
Sekin kuulee sen, joka ei kuule mitään muuta.
Se kuuluu kaikkialla talossa.
Nainen kutsuu, ja hän on röyhkeä.
-Ja sinun poikasi on nuori... -Riittää!
Juoruja. Keittiöjuoruja.
Keittiöstä sinäkin tulet-
-ja siellä sinä haluat asua. Asu sitten siellä!
Syö ja nuku missä haluat-
-mutta meidän välillämme ei ole mitään! Ei mitään!
Täällä on kovin yksinäistä.
Mitä sinä talossa teet?
Pelloilla on töitä.
Mitä...?
Mitä nyt?
Sinähän...
Sinähän itket.
Kun sinun täytyy itkeä, miehen sietää olla pahoillaan.
Miksi sinä itket?
Meillä on ruokaa jokaiselle päivälle-
-ja tulta.
Toisinaan mies kaipaa päästä pelloilleen.
Jos haluat palata töihin pelloille, ne ovat sinun.
On parempi, että poikani tulee.
Talossa hänestä on vain vastusta.
Hän on vapaa tekemään mitä tahtoo.
Missä hän on tänään?
Hän tulee ja menee.
Hän viipyy joskus yhden päivän, joskus kahden.
Luulin, että tiesit.
En tiedä mitään. Olen koko ajan kaupungissa.
Mikset kertonut minulle, hidasjärkinen härkä?
Miksi kertoisin sinulle, mitä kaikki ovat sanoneet?
Sanoneet?
-Mitä? -No...
Puhu!
Tietäisit, jos pitäisit silmäsi ja korvasi auki.
Tietäisin mitä?!
-Että toinen vaimosi ja poikasi... -Valehtelija!
Häivy mailtani.
Olemme olleet pitkään yhdessä.
Ota omaisuutesi mukaan ja lähde.
Tulin luoksesi tyhjin käsin. Minä lähden tyhjin käsin.
Hyvää päivää, isäntä, hyvää päivää.
Isä!
Ulos.
Pois silmistäni.
Hyvästi, äiti.
Äiti!
Äiti, olet sairas. Tarvitset lääkärin apua.
Ei tämä mitään.
Minne tahansa lähdetkin...
...sinun pitää kertoa minulle.
Sanotaan, että pohjoisessa soditaan.
Sodissa käy joskus niin-
-että jotkut joutuvat kuolemaan.
Jos se on kohtaloni, olkoon niin.
Huolehdi sadosta, kun minä olen poissa.
Suurin osa on jo myyty pois. Kirjuri kertoo sinulle.
Minä pidän huolen siitä.
Jos sinun täytyy lähteä...
...sinun täytyy tehdä jotain.
Puhu isäsi kanssa.
-En minä voi! -Olet hänen nuorin poikansa.
Isä.
Isä?
Minä... minä lähden pois.
Halusin vain sanoa, että... Miten minä...
Jos voisit antaa minulle anteeksi...
Mene vain.
Veljenpoika! Tämä on loppumme. Kaikki on mennyttä!
Ja minä ennustin sen. Minä ennustin sen.
-Mitä on tapahtunut? -Tiesin sen. Juoksin tänne kertomaan.
-Mitä on tapahtunut? -Annan kaikille anteeksi.
Mitä on tapahtunut?
-Tämä. -Heinäsirkkoja!
Lentävä rutto.
-Antaa niiden tulla. -Entä maa ja sato?
Mitä me mahdamme jumalille?
Se ei johdu jumalista, vaan luonnosta. Voimme taistella vastaan.
Oletko koskaan nähnyt sellaista vitsausta?
-En, mutta... -Minä olen.
Sirkkoja tulee miljoonittain.
Ne pimentävät taivaan ja levittävät löyhkää.
Ja kun ne syöksyvät maahan, mitään ei jää jäljelle.
Ei vehnäntähkää, ei ruohonkortta, ei lehteä tai kukkaakaan.
-Ei mitään. -Voitko kukistaa ne kirjoillasi?
Kaikella kunnioituksella vanhempiani kohtaan-
-mutta sanon vain sen, mitä olen oppinut koulussa:
"Ihminen voi olla joko maan orja tai isäntä."
"Kun se kääntyy häntä vastaan, hänen on taisteltava!"
Me voimme taistella vastaan!
Jos pelastamme yhdenkin pellon, sekin on voitto meille.
Ja paras voitto tuhanteen vuoteen!
Jos se on mahdollista, näytä, miten sen onnistuu.
Jos haluat nähdä, tule käymään pelloilla.
Heinäsirkat laskeutuvat tuonne.
Tuuli puhaltaa pyörien noiden kukkuloiden välistä.
Se puhaltaa heinäsirkat kuin reiästä. Ne laskeutuvat pakostakin tänne.
Näin saman pikkupoikana.
Ne laskeutuivat tuonne ja katosivat tuulen kääntyessä.
Ne veivät sadon mukanaan.
Täsmälleen. Ne täytyy torjua, kunnes tuuli kääntyy.
Rakennamme tulimuurin noiden kukkuloiden laelle.
-Minun vehnäni jää ulkopuolelle. -Minun myös!
Korvaan jokaiselle miehelle kaikki tuhot.
Tuomme kerosiinia vaunuilla. Tulenruokaa.
Se lehahtaa nopeaan liekkiin. Tuhoamme sirkat muurin sisäpuolelta.
Jos ne pääsevät läpi, levennämme ojaa tulen takana.
-Vesimuuri. -Se ei onnistu.
Sitten taistelemme tulisoihduin, huudoin, omin käsin!
Jos tuuli ehtii viedä ne mukanaan, voimme pelastaa nuo pellot.
-Se ei onnistu. -Sen on pakko onnistua!
Kaikki omaisuutemme on siitä kiinni.
Pidätte minua rikkaana, mutta ilman satoa olen tyhjätasku.
Jos minulta säästyy jotain, jaan sen kanssanne!
Miehet ja naiset kaivakoot.
Vanhukset ja pojat tehkööt soihtuja, savuruukkuja.
Hakekaa tulenruokaa. Tuokaa härkä, aurat, sirpit ja lapiot!
Kiirehtikää, kaikki!
Hyödytöntä kaikki tyynni. Minä jään tänne rukoilemaan.
Nopeammin!
Tulimuurin täytyy olla leveämpi.
Tänne ylhäälle! Nopeasti!
Nopeasti! Tuokaa sitä tulenruokaa!
Vauhtia, miehet!
Tarvitsemme soihtuja!
Niitä on miljoonittain.
Miljardeittain!
Vitsaus...
-Ne putoavat yhteen paikkaan. -Niin, mutta ryömivät eteenpäin.
Tuokaa nopeasti sitä tulenruokaa!
Jakakaa tulenruokaa täältä! Hakekaa...
Hae soihdut.
Lisää soihtuja!
Sytyttäkää tulet!
Lisää tulenruokaa! Sirkat tukahduttavat liekit!
Ne pääsevät läpi, juuri niin kuin ennustinkin.
Juuri niin kuin ennustinkin.
-Tuokaa vettä! Täyttäkää ojat! -Täyttäkää ojat!
Meidät on lyöty. Siitä ei ole enää epäilystäkään.
Ei epäilystäkään. Tuo oja ei pysäytä niitä.
Taistellaan vastaan omin käsin, käytetään lapioita, mitä vain!
Tulkaa!
Pysy pystyssä!
Taistele vastaan. Älä luovuta.
Meidän täytyy taistella.
Meidän täytyy pelastaa, mitä voimme.
Nouse ylös!
Pelastakaa vehnä!
Pelastakaa se!
Tuuli!
Me nujersimme ne kirotut!
Me nujersimme ne!
Aivan, me nujersimme ne!
Me teimme sen! Me nujersimme ne!
Ne ovat poissa! Ne ovat poissa!
Voitto! Voitto! Me teimme sen!
Ne ovat poissa! Ne ovat poissa!
-Hurraa! -Ne ovat poissa!
-Tämä on taikuutta. -Nuori herra. Tämä on mahtavaa.
Hän teki sen. Isänsä poika!
-Poika, josta saa olla ylpeä. -Isä, josta saa olla ylpeä.
Kolmea sukupolvea viisaampia.
Eihän tämä mitään. Se vaati vain öljyä ja tulta.
Opimme sen kirjoista.
Minä olen uupunut. Uupunut. Mutta me pelastimme sadon.
Sato on pelastettu. Jumalat hymyilevät meille.
Mikä on hätänä?
Kutsun miehesi tänne.
Älä, älä.
Älä sano mitään.
Hän on taas töissä maalla-
-poikiensa kanssa.
Ja tämä päivä on hänen.
Ja niin täytyykin olla.
Te korjaatte sadon talteen-
-ja johdatte työmiehiä.
Te molemmat.
Ja Ching on tilanhoitajani.
Työt odottavat tekijäänsä!
Tehdään se uudelleen.
On eräs toinenkin asia.
Sinun täytyy tehdä se, nopeasti.
Minäkö tekisin töitä?
Mene rahanhoitajan luokse. Meitä odottaa palkkio.
Ja jos laitat osan omaan taskuusi, se olkoon sinun.
Vanhojen aikojen kunniaksi.
Minä myyn Suuren talon.
Myytkö? Mutta miksi?
Sato on pelastettu. Saat siitä rahaa.
-Voit elää kuin herra. -Se on mennyttä.
Minä myyn Suuren talon.
Taas juhlitaan häitä.
-Mutta kenen? -Ne ovat pojanpoikasi häät.
Saat pian pojanpojanpoikia!
Aivan, monta poikaa. Monta poikaa!
Älkää nyt!
Antakaa hänen olla.
Hänen poskensa punoittavat kuin tämä hieno viini.
Todella hieno. Vatsani on hyvin mielissään.
Jos muistini ei petä, en ole syönyt näin hyvää riisiä.
Se on kurjaa riisiä, kurjinta, mitä olen kuunaan ostanut.
Lastenlapsia.
Lastenlastenlapsia.
Ovatko kaikki vieraat saaneet viiniä?
Ovat.
Onko makea riisi kuumaa? Entä ihra, sokeri ja kahdeksat hedelmät?
Juuri niin kuin toivoitte.
Vanha Rouva, poikanne morsian.
Kuinka hän onkaan kaunis.
Tyttäreni.
Pidä huolta miehestäsi-
-ja miehesi isästä.
Ja hänen isoisästään. Eikä sinulla ole velvollisuuksia...
...ketään muita kohtaan.
Sinun täytyy levätä.
Riemuitkaa kaikki.
Älköön riemunne laantuko minun vuokseni.
Anna nämä morsiamelle.
Aikanaan, aikanaan.
Sinä tervehdyt vielä.
Tervehdynkö?
Se odottaa sisälläni.
Älä puhu tuollaisia, jos haluat miellyttää minua.
Minä olen tyytyväinen.
Mikä on ollut tehtävä...
...sen sinä olet tehnyt.
-Sulhanen ei kuullut sanaakaan. -Hän haluaa, että lähdemme.
En toki. Olisi suuri kunnia minulle, jos jäisitte koko illaksi.
Muistatko?
Muistan.
Jos mies voisi löytää sanat, olisi asioita...
Jotkin asiat unohdetaan.
Nyt minä tiedän, että sinä olit se oikea.
Mies ei voisi saada parempaa.
O-lan...
O-lan?
Tätä en jaksa kestää.
Möisin kaikki maani, jos voisin parantaa sinut.
Ei...
Minä en antaisi sinun tehdä sitä.
Sillä minun on kuoltava joskus.
Mutta maa jää... minun jälkeeni.
Minä rukoilen sinua...
Jää luokseni.
Minä en voi.
Anna minulle anteeksi.
O-lan...
Sinä olet maa.